‫גן האמהארה?‬
‫כן. את יודעת על מה אני מדברת, שיאמי?‬
‫לא, כי אני לא אוהבת את העולם שבחוץ.‬
‫אומרים שזה הגן של אלוהים, אליו נאספו‬ ‫כל צמחי העולם,‬
‫ואם תלכי לשם, תראי כל צמח שתחת השמש.‬
‫באמת? אז אני רוצה ללכת לשם!‬
‫בואי נלך יחד, סבתא!‬
‫הייתי שמחה, אבל עכשיו אני זקנה‬ ‫והרגליים שלי כל כך כואבות.‬
‫חוץ מזה, הגן הזה הוא האוצר שלי, לעולם לא‬ ‫אוכל להשאיר אותו מאחור.‬
‫כדאי שתחפשי אותו כשתגדלי, שיאמי.‬
‫אוקיי.‬
‫- מגרש השדים הכחול -‬
‫כל אחד מאיתנו נולד ונהנה מהחיים‬
‫זה מזל גדול למצוא קופסה שחורה במוח,‬ ‫או לא?‬
‫אז אנו נחצה את כל קווי הגבול‬
‫אז קדימה, היום הוא היום בו עלינו לפעול‬
‫אי אפשר לבלות כל יום רק בלהסתדר, לא ולא‬
‫עצור ובדוק איפה הזרם‬ ‫קדימה, ללא היסוס‬
‫אם אתה מרסן את רגשותיך‬
‫בשביל משהו בלתי מושג או מוגבל‬
‫אתה בדיוק כמו אותם המבוגרים שניסו‬
‫לדכא אותך בלי להבין‬
‫למרות שזו משאלת לב ריקה ובלתי מושגת‬
‫אף אחד לא יכול לכבות את האש הבוערת בלבך‬
‫גם אם הגשם השחור שיורד מהשמיים‬ ‫ימשיך לשטוף אותי‬
‫אני יכול להשתנות, ואני יכול לעשות זאת‬ ‫מרצוני שלי‬
‫זו הגאווה שיש לכולנו במקום שלנו‬
‫אל תכבו עדיין את האש בלבכם‬
‫אנו יכולים להתקדם הלאה והלאה‬
‫זה לא יכול להיות... זה כל כך טרגי,‬ ‫זו בטח טעות!‬
‫רין!‬ ‫-היי! תחזיר לי את זה, לעזאזל!‬
‫אל תטביע את המנגה שלי בנוזלים המוזרים שלך.‬
‫מה עם הלימודים שלך?‬
‫הסתכלת בכלל על חומרי הלימוד‬ ‫שנתתי לך אתמול?‬
‫הבטתי בהם!‬
‫ברור שהסתכלתי עליהם!‬
‫מה הקטע עם השטויות "לילדים" האלה?‬
‫כדאי שתפסיק להתנהג אליי כאילו אני מטומטם‬ ‫או משהו!‬
‫אני לא מתייחס אליך כמו למטומטם,‬ ‫למרות שאני חושב שאתה כזה.‬
‫חתיכת משקפופר מעצבן!‬
‫חשבתי שאולי יהיה לך קל יותר להתחיל‬ ‫במשהו כזה.‬
‫נראה לך באמת שאני מסוג האנשים שיכולים‬ ‫לשבת כל היום מול שולחן הכתיבה וללמוד?‬
‫ממש לא... אבל אתה רוצה להפוך למגרש שדים,‬ ‫נכון?‬
‫טוב, כן...‬
‫אז עליך לנצל את ימי החופש האלה.‬
‫לפחות תלמד ותתכונן לשיעור.‬
‫היי, אתה יוצא?‬
‫הגיעה בקשה. אני הולך גם כדי לקנות אספקה.‬
‫לא נראה לי שייקח לי הרבה זמן.‬
‫בקשה? אתה מתכוון לגירוש שדים?‬
‫כן.‬ ‫-אז תן לי לבוא איתך!‬
‫בצפייה מקרוב אלמד הרבה יותר מאשר מבספר!‬
‫אבל רין, אתה עדיין רק מתלמד.‬
‫מתלמדים עדיין לא מורשים לצאת לשטח.‬
‫אוף, אל תגיד דברים כאלה!‬ ‫נבחנתי כבר בתנאי שטח, זוכר?‬
‫מי צריך רשות ממישהו?‬
‫אתה צודק...‬
‫בסדר, כל עוד אתה רק צופה.‬
‫זה מה שאני אוהב לשמוע!‬
‫רק זכור, אתה חייב לעשות כדבריי, ויהי מה.‬
‫אל תפעל על דעת עצמך, לעולם.‬
‫הבנתי אותך, יוקיו, ברור ומובן!‬
‫זהו "מפתח חנות האספקה".‬
‫זה אחד המפתחות שרק מגרשי שדים מוסמכים‬ ‫מקבלים.‬
‫יש לך המון דברים, אה?‬
‫בחיי, איזה גובה!‬
‫המפתח הזה הוא בערך כמו‬ ‫מעבר בין ממדי, נכון?‬
‫בית הספר הזה הוא בסיס חיוני עבור‬ ‫אבירי צלב האמת.‬
‫על מנת להגן משדים בדרגה בינונית ומעלה,‬ ‫המנהל הכין‬
‫קמעות מזל, מחסומים ומבוכים.‬
‫כן?‬
‫אז הוא לא סתם ליצן משוגע, כן?‬
‫כל עוד יש לך מפתחות, אתה יכול להגיע‬ ‫לכל מקום בבית הספר‬
‫מבלי להיתקל באף אחת מהמלכודות האלה.‬
‫הבנתי...‬
‫עליך לשמור טוב מאוד על כל מפתח שתקבל.‬
‫הם בעלי ערך רב בעולם הזה.‬
‫- פרק 4: גן האמהארה -‬
‫אוקיי, אני אסיים קודם עם הקניות,‬ ‫אז חכה בחוץ.‬
‫גם אני רוצה להיכנס.‬
‫רק מגרשי שדים ומעלה יכולים‬ ‫להיכנס אל החנות.‬
‫אני אסיים מהר.‬
‫אל תשוטט! ואל תיגע בכלום!‬ ‫-פשוט כנס, בסדר?‬
‫בחיי! היוקיו הזה מתייחס אליי כמו לילד קטן.‬
‫"אל תשוטט!" "אל תיגע בכלום!"‬
‫מי הוא, אימא שלי?‬
‫לעזאזל, יום אחד אגרום לו להגיד,‬ ‫"אני סומך עליך, רין"!‬
‫וואו! כל כך יפה כאן!‬
‫אווץ'!‬
‫היי, לא עשיתי כלום. זה נשבר לגמרי לבד.‬
‫אתה שד!‬
‫השער נגד השדים...‬
‫נגד שדים?‬
‫לעזאזל! את מתכוונת שהוא הגיב אליי?‬
‫הישאר בחוץ, שד!‬
‫שדה, את בעצמך שדה!‬
‫תקשיבי, אני לא שד! אל תקפצי למסקנות!‬
‫אל תתקרב אליי!‬
‫היי!‬
‫אמרתי לך לא להתקרב אליי!‬
‫היי, משהו לא בסדר עם הרגליים שלך?‬
‫אני צריך ולריאן, צמח פרע, שרך‬ ‫וגלונית, שניים מכל אחד.‬
‫בנוסף, ליטר אחד של מים קדושים בדחיסות-C‬ ‫ו-300 גרם חול ברזל‬
‫וגם 72 מקליעי הכסף הקדושים הרגילים.‬
‫תמיד נחמד לעשות איתך עסקים. אני מבינה שאתה‬ ‫שוב מחדש את המלאי.‬
‫טוב, זה כי שרפתי את רוב המלאי שלנו‬ ‫לפני כמה ימים.‬
‫בכל אופן, מה שלום הבת שלך, מה שלום שיאמי?‬
‫הרגליים שלה מחמירות כל יום.‬
‫אבל כל אחד מהרופאים שלקחתי אותה אליהם‬ ‫מתעקשים שהם לא רואים שום בעיה.‬
‫בגלל זה ביקשתי ממך לבוא.‬
‫מה שיאמי אומרת על זה?‬
‫לרוע המזל, היה לנו ריב.‬
‫לא דיברנו כבר זמן מה.‬
‫תקרית כלשהי עם שד שעולה בדעתך?‬
‫זה התחיל כשאימי, סבתא של שיאמי, נפטרה.‬
‫אוף, זה מסריח! והעיניים שלי מעקצצות.‬
‫זה דשן. הכנתי אותו על ידי דילול‬ ‫זבל פרות במים.‬
‫זבל פרות...‬
‫הייתי צריכה לחפור בור עמוק, אז תודה לאל‬ ‫שאתה כאן!‬
‫את בטח צוחקת!‬
‫קודם את קוראת לי שד, ואז את מתחילה‬ ‫לתת לי פקודות...‬
‫אני מצטערת. גרמת לי להלם של ממש...‬
‫אנחנו יכולים להשלים?‬
‫לא הבנתי איזה אדם טוב אתה.‬
‫טוב, אני מניח שאני יכול להשלים איתך.‬ ‫אבל...‬
‫אני שמחה.‬
‫אני שיאמי מוריאמה. איך קוראים לך?‬
‫רין אוקומורה.‬
‫רגע, לא ערבבת את זבל הפרות עם היד הזו?‬
‫הגן הזה, זה היה הגן של סבתא שלי, אתה מבין?‬
‫סבתא שלי לימדה אותי הרבה דברים בגן הזה.‬
‫אני אוהבת את הגן הזה ואהבתי את סבתא שלי.‬
‫אבל סבתא מתה בתאונה בחורף שעבר.‬
‫אני בטוחה שהיא הלכה לגן האמהארה לפני.‬
‫אני ממש מקווה שכן.‬
‫גן האמהארה?‬
‫זה מקום שאלוהים ברא כדי לאסוף אליו‬ ‫את כל הצמחים שבעולם.‬
‫אני יודעת שזו רק אגדה,‬
‫אבל אם גן האמהארה באמת קיים,‬
‫אם אני באמת יכולה לראות שם את כל‬ ‫הצמחים שבעולם,‬
‫אז אני ממש רוצה להגיע לשם.‬
‫רין.‬
‫מה אתה עושה שם?‬ ‫אני צריך תמיד לשים עליך עין!‬
‫היי, יוקיו.‬
‫יוקי!‬ ‫-יוקי? אתם מכירים?‬
‫כן. אימא של שיאמי מנהלת את חנות האספקה‬ ‫שאני קונה בה.‬
‫שלום, שיאמי.‬
‫שלום.‬
‫זה אחי התאום, רין. הוא הבכור.‬
‫מה? אתה נראה יותר כמו האח הגדול, יוקי.‬
‫למען האמת, זה נכון מכל בחינה.‬
‫רין הוא אחי הבכור רק מבחינת תואר.‬
‫רק תואר, בתחת שלי!‬
‫שיאמי,‬
‫תני ליוקיו לראות.‬
‫אימא! לא קיבלתי זיהום משד!‬
‫זה רק ליתר ביטחון.‬
‫אם אבדוק אותך ולא אמצא כלום, אז לא נגרם לך‬ ‫כל נזק.‬
‫תתני לי לראות?‬
‫סלחי לי.‬
‫זה שורש.‬ ‫-שורש?‬
‫טמפטיינט. זו מעשה ידי שד.‬
‫אבל, זה לא יכול להיות...‬
‫אז אתה אומר ששיאמי...‬
‫לא, היא לא אחוזת דיבוק.‬
‫השד הזה לא היה חזק מספיק כדי לאחוז באדם.‬
‫זה כנראה היה אלף אפל, איש ירוק או אנט.‬
‫שד ברמה נמוכה שבדרך כלל אוחז בעשבים‬ ‫או עצים.‬
‫הוא הגיע מהאדמה דרך רגליה של שיאמי‬ ‫אל הנשמה שלה.‬
‫השד נמצא איפשהו בגן הזה.‬
‫שיאמי, בדרך כלל שד מוצא את דרכו לנשמות‬ ‫של אנשים דרך שיחה.‬
‫כנראה דיברת עם אחד.‬
‫את זוכרת אם עשית דבר כזה?‬
‫מעולם לא דיברתי עם שום שד.‬
‫שיאמי!‬
‫את חייבת לעזוב את הגן המקולל הזה!‬
‫אני יודעת שסבתא שלך אהבה אותו,‬
‫אבל הוא לא שווה להקריב בשבילו את בריאותך!‬
‫אל תכני את גן הזה "מקולל"!‬
‫הוא היה האוצר הכי גדול של סבתא!‬
‫אני שונאת אותך, אימא!‬
‫שיאמי!‬
‫שיאמי. את צריכה לשתול צמחי שורש‬ ‫כשהירח מתמלא,‬
‫ועלים כשהוא מתרוקן.‬
‫אוקיי!‬
‫את אוהבת את הצמחים והפרחים, שיאמי?‬
‫כן! ואני אוהבת גם אותך, סבתא!‬
‫אני רוצה להיות איתך לנצח!‬
‫איתך... לנצח...‬
‫למרות שהיא נראית כרגיל,‬
‫השד מרוקן המון אנרגיה דרך הרגליים שלה.‬
‫היא חייבת לעבור גירוש שדים בקרוב, או שהיא‬ ‫עלולה לאבד את חייה.‬
‫כן, אבל למה יש חדר במחסן?‬
‫כאן סבתא שלה הייתה גרה.‬
‫שיאמי סגרה את עצמה כאן מאז שסבתא שלה מתה,‬ ‫והיא מסרבת לצאת מהגן הזה.‬
‫ואז התחילו הבעיות ברגליים שלה.‬
‫בדיוק כמו לסבתא שלה, שגם לה הייתה‬ ‫בעיה ברגליים.‬
‫זה מה שגרם לריב בינך לבין שיאמי?‬
‫שאפילו עכשיו, כל מה שהיא חושבת עליו‬ ‫זה סבתא שלה?‬
‫אני מניחה שאפשר לומר כך.‬
‫אני כישלון של אימא, אתה מבין?‬
‫והייתי כישלון כבת.‬
‫שיאמי תמיד הייתה כל כך שברירית,‬ ‫שאפילו ללכת לבית הספר היה גורם לה לחלות.‬
‫ומכיוון שתמיד הייתי כל כך עסוקה בחנות,‬
‫זו סבתא שלה שטיפלה בה במקומי.‬
‫אבל עדיין, לא יכולתי שלא לקנא בכך ששיאמי‬ ‫נהייתה כה קרובה לסבתא שלה.‬
‫כמובן שזו אשמתי שהיא הפנתה לי את גבה.‬
‫להתחיל להתנהג בצורה כה אימהית ודואגת‬ ‫בשלב כל כך מאוחר, היא בטח חושבת...‬
‫את הולכת ישר לזרועות השד כשאת חושבת כך.‬
‫הם מנצלים את הפגיעות בנשמותיהם שלאנשים.‬
‫שיאמי!‬
‫שיאמי! בואי לעזור לי, בבקשה.‬
‫עלינו לכסות את הגפנים מפני הקור.‬
‫סבתא, אני הולכת לחפש את גן האמהארה!‬
‫וחסכתי גם קצת כסף, רואה?‬
‫אוכל אולי לנסוע סביב העולם עם הכסף הזה!‬
‫את עוזבת את הגן?‬
‫קדימה, שיאמי.‬
‫אבל לא נראה לי שתצליחי להקיף את העולם‬ ‫עם מה שיש בארנק הזה.‬
‫את לא חושבת?‬
‫למה שלא תחפשי קרוב היום?‬
‫אוקיי! אכסה את הגפנים ברגע שאחזור הביתה.‬
‫אל תדאגי לגבי זה. היי זהירה.‬
‫שימי לב שאת חוזרת הביתה לפני החשיכה, בסדר?‬
‫סבתא, פרחי האמנון ותמר אינם נובטים.‬
‫איך אני אמורה לתקן את סוכת הגפנים?‬
‫אני חייבת לעשות משהו, או שכל מה‬ ‫שבגינה של סבתא ימות...‬
‫מה עליי לעשות?‬
‫עלייך להגן על הגן הזה.‬
‫מי זה?‬
‫אני יכולה לעזור לך להגן על הגן הזה.‬
‫זו את שדיברת עכשיו?‬ ‫-כן...‬
‫אני פיה שגרה בגן הזה.‬
‫תוכלי לעזור לי?‬
‫כן, אני אעזור לך! אני אעשה כל שביכולתי‬ ‫כדי לעזור לך!‬
‫כל עוד תגני על האוצר של סבתא, הגן הזה!‬
‫אז הבטיחי לי,‬
‫בואי נגן על הגן הזה יחד לעד,‬
‫הבטיחי לי...‬
‫עדיין לא השקיתי את הגן הערב.‬
‫אני חייבת להגן עליו.‬ ‫אני... חייבת להגן עליו.‬
‫את מטפלת בגן בשעה כזאת?‬
‫תקשיבי, אימא שלך דואגת לך מאוד.‬
‫לא אכפת לי. זו אימא שמתנהגת נורא.‬
‫אני רוצה להגן על הגן הזה.‬
‫החלטתי להגן על הגן של סבתא וזהו!‬
‫היי! מה אתה עושה?‬
‫תפסיק! אמרתי לך להפסיק!‬
‫בבקשה! פשוט תפסיק!‬
‫צאי מזה כבר!‬
‫מה אוחז בך כל כך חזק?‬
‫אם אני... אם רק הייתי באה הביתה מוקדם יותר‬ ‫באותו יום...‬
‫סבתא, חזרתי! סליחה שאיחרתי...‬
‫סבתא?‬
‫סבתא!‬
‫אם לא הייתי עוזבת את הגן ונשארת לעזור לה‬ ‫עם סוכת הגפנים,‬
‫סבתא לא הייתה מתה.‬
‫סבתא נהרגה בגללי.‬
‫זו הסיבה, זו הסיבה בגללה עליי להגן על הגן!‬
‫היא...‬
‫היא בדיוק כמוני.‬
‫בת ערובה של העבר. מאשימה את עצמה.‬
‫אסור לך להדאיג את אימא שלך!‬
‫ואם את לא יכולה לעשות את זה, הפסיקי לנסות.‬ ‫וחוץ מזה...‬
‫מה שאת באמת רוצה זה לחפש את גן האמהארה,‬ ‫נכון?‬
‫או שזו הדרך של סבתא שלך להגיד לך לא ללכת?‬
‫קדימה, שיאמי!‬
‫לא, זה לא מה שהיא אומרת. זה לא מה‬ ‫שהיא אומרת!‬
‫אני כזאת אידיוטית!‬
‫אני כבר לא יכולה להזיז את הרגליים!‬
‫השאירי את זה לי! אני אחתוך את השורש‬ ‫הארור הזה לשניים!‬
‫סליחה שאני מפריע בדיוק כשאתם מגיעים‬ ‫לקטע המעניין.‬
‫יוקיו! מתי הגעת הנה?‬
‫יש לנו עסק עם יריב במשקל קל.‬
‫אני יכול לגרש אותו תוך רגע.‬
‫שיאמי, תוכלי להזיז את רגלייך מיד.‬
‫בסופו של דבר, זה תלוי רק בכוח הרצון שלך.‬
‫יוקי...‬
‫לא ארשה זאת...‬
‫את מתכוונת להפר את הבטחתך?‬
‫היא מגלה את ראשה.‬
‫לא ארשה זאת!‬
‫שיאמי!‬
‫אנו נהיה יחד לנצח!‬
‫את תהיי בגן הזה עד יום מותך!‬
‫לעזאזל! מה הקטע לפרוח כל כך מאוחר בלילה?‬
‫היא מחזיקה את שיאמי כמו מגן...‬
‫רין...‬
‫אכפת לך לעזור לי קצת?‬
‫אני זקוק לעזרתך.‬
‫היי, תגיד את זה שוב, בבקשה?‬
‫אמרתי שאני זקוק לעזרתך!‬
‫מה אני אעשה איתך, אח הקטן?‬
‫טוב, אם אתה מתעקש, אני לא רואה סיבה‬ ‫שלא אעזור לך.‬
‫גם אתה שד?‬
‫אל תשימי אותי איתך באותה קטגוריה,‬ ‫מיץ שעורה מסריח שכמוך!‬
‫מה קרה, בחור צעיר ויהיר?‬
‫את משחקת מלוכלך, לעזאזל!‬
‫אין עניין של הוגן או מלוכלך כשמדובר בשדים.‬
‫נראה אותך מעז להכות אותי עם החרב הזו!‬
‫כאילו, אם תוכל לחיות עם הקרעים האדומים‬ ‫שתגרום לגופינו היפים.‬
‫התרחק, רין!‬
‫במצב כזה, נצטרך לירות בשתיהן.‬
‫חכה, יוקיו!‬
‫אתה מבלף! אין סיכוי שתקריב את הילדה הזו.‬
‫לא תצליח לעבוד עליי.‬
‫את בטוחה לגבי זה?‬
‫אולי את צודקת...‬
‫מצד שני, אולי את טועה.‬
‫יוקיו!‬
‫אז מה החלטת?‬
‫ארור תהיה, מגרש שדים מקולל!‬
‫אין סיכוי שתירה!‬
‫בלתי אפשרי!‬
‫היא שחררה אותה! רין!‬
‫יוקי! בן...‬
‫יוקי...‬
‫תודה לאל. השורש על הרגליים שלך נעלם.‬
‫נסי לעמוד.‬
‫עכשיו את בסדר.‬
‫שיאמי...‬
‫אימא...‬
‫לכי אליה, קדימה!‬ ‫-רין.‬
‫פשוט תגידי לה שאת מצטערת.‬
‫אם לא תגידי לה עכשיו, את ממש תתחרטי על זה.‬
‫את יודעת, היו זמנים בהם גם אני ניסיתי‬ ‫למצוא את גן האמהארה.‬
‫ילדונת טיפשונת, כל כך הדאגת אותי!‬
‫אימא...‬
‫אימא, אני מצטערת!‬
‫היי, אני יכול להתרגל לדברים כאלה.‬
‫אבל עם מה ירית בהן?‬
‫קפסולות ויטמינים.‬
‫כן, קצת כואב כשאחת מהן פוגעת בך, אבל...‬
‫בחיי, אז זה היה הפתרון הגדול שלך?‬
‫הצלנו אותה, אבל איכשהו זה מרגיש כאילו‬ ‫אני זה שניצל.‬
‫זה לא במקרה‬
‫שפגשתי אותך‬
‫זהו לכאורה הגורל‬
‫כדי שנוכל לשמור‬
‫על הניצוץ בעינייך‬
‫בואי נמשיך להביט זה בזו‬
‫תהיי איתי בבקשה‬ ‫אם לבי‬
‫ילך לאיבוד יום אחד‬
‫אני רוצה שתפתחי את הדלת לעתיד‬
‫מוכנים, מוכנים להמריא‬
‫בואי נעוף מכאן אל העתיד הלא נודע‬
‫אז אל תעזבי את ידי, חברתי‬
‫מוכנים, מוכנים להמריא‬
‫אל המקום אליו הולכים החלומות‬
‫המחזקים את הקשר‬
‫בין הידיים שלנו‬
‫מוכנים, מוכנים להמריא‬
‫אל המקום אליו הולכים החלומות‬
‫המחזקים את הקשר‬
‫בין הידיים שלנו‬
‫זו חברתכם החדשה לכיתה, שיאמי מוריאמה.‬
‫נעים מאוד לפגוש את כולכם.‬
‫מה... מה קורה כאן?‬
‫טוב, בגלל שאני לא יודעת הרבה על העולם‬ ‫ואני כל כך חלשה,‬
‫חשבתי שאתאמן במכינה הזו.‬
‫אז ביקשתי מיוקי... התכוונתי, מר אוקומורה,‬ ‫לצרף אותי.‬
‫את רועדת, את בסדר?‬
‫אני לא מאמין שהתקבלת לכאן.‬
‫זה בזכותך, רין. תודה מקרב לב!‬
‫טוב... אני לא ממש...‬ ‫-וגם...‬
‫רציתי לראות את יוקי מלמד!‬
‫אז זה מה שמשך אותך.‬
‫זה בגלל שאתה עושה שטויות עם הבחורה הזו.‬
‫אתה מחליא אותי!‬
‫אני זה שעומד להביס את השטן!‬
‫אל תתקרב!‬
‫והכיף רק מתחיל!‬
‫- ילד מהמקדש המקולל -‬